Ekoja kertoja
![Kuva](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEijukCb-W-zmLeRwHf50YxKFc49aVjdcW79PPTHxrpp79jMAafHrSN-MGZE5wNRe5IQ-OB5vX56vpuyz-t8AggI_M2CbYyW_nvNKZJvmFbLrzayHTBBTLPW81X8t6dVSncTgg89E5Tubso/s16000/ekakertoja20.jpg)
Viime aikoina olemme maistelleet makeaa En ole koskaan -peliä ja korkanneet onnenhetkiä kuin suloisinta shampanjaa. En ole koskaan ennen perustanut perennapenkkiä. Nyt olen! Sain kultapallon jatkoksi anopin siirtolapuutarhalta puolenkymmentä tainta lempiperennojani: harmaamalvikkia, syysasteria ja -leimua, ukonkelloa ja palavaa rakkautta. Alkuun tuumasin tuikkia ne rivirimpsuksi pihojen rajaan, mutta jotenkin jono alkoi tuntua tasapaksulta ratkaisulta, etenkin kun syyshortensia jo pasteeraa yläpihan kulmassa ja jättäisi ykstotisen perennarivin varjoonsa. Kukkaryhmän järjestely kävi kelpo aivopähkinästä. Kuuklasin kukkasten korkeutta ja kukoistuspaikkoja - vaikka tarjolla on ainoastaan puolivarjoa - ja ryhmittelin ne lopulta osimoilleen pituusjärjestykseen. Etualalle jätin paikan uusille tulokkaille ja onnenkantamoisille, joita talvi valeistutuksessa tai minä taimikasvatuksessa ei onnistunut nitistämään. Yksi sinnittelijä on vaaleanpunainen, kerrottu pioni, kaunein kukka lapsuudest